JACK 0cH BÖNSTJÄLKEN
Det var en gång...
Ja, det låter som en saga, något fär barnen.
Men tänk om sagan inte alls är en saga?
Tänk om berättelsen är sann?
Det är sanningens ådra...
...i sagans innersta kärna.
Alltför omöjlig fär att bli trødd, kallar den på oss...
...Iurande under marken vi går på.
En sanning så hemlighetsfull...
...så farlig...
...att historien måste skrivas om...
...och en saga föds.
Våra fäders synder...
...väntar på sin hämnd...
...över århundradena!
Leo, Leo! Kom hit. Har du sett?
- Vad är det? -Ett ben, tror jag.
Det finns mer!
Vi har grävt upp en dinosaurie, för sjutton!
Sâna här reptiler kan äta upp ens bil, hus och min gamla mamma-
-i en enda stor tugga!
Akta elkabeln!
Hämta en stege!
Vi måste få upp dem! En stege!
När man öppnade graven släpptes enorma krafter lösa.
Känns de inte?
Flyg, min son! Ända upp till stjärnorna.
Ända upp till stjärnorna!
HYG. Jack!
Vi tävlar till huset. Spring så fort du kan!
Skynda dig!
- Jackie! -Pappa!
God morgon, sir.
Mardrömmar igen?
- God morgon, Dussan -Faxen som kommit i natt.
- Kaffe eller protein? -Bara kaffe, tack.
Casinobygget stoppat.
Dr Newman är på väg upp.
Proteiner, tack. En hälsoundersökning till?
- Vad vill försäkringsbolaget? -De vill bara försäkra sig.
- Vet du vad jag gillar med dig? -Nej, vad då?
- Det vet inte jag heller. -Humorn är er största tillgång.
Dina hjärtslag är här, men inte dina tankar.
Vad ser det där molnet ut som?
Ser du ögonen och munnen?
- Jack, hallå? -Jag mår fint, Doc.
När du säger fint, menar du fint men inte så bra?
- Nej, jag menar bra. -Hur då? Bra som...?
Jag mår toppen. Precis som förra månaden och månaden innan.
Okej. Alla dina värden ser normala ut.
Där ser du. Jag är inte döende, så sluta behandla mig så.
- Dr Newman ska gå. -Frivilligt eller utkastad?
Utkastad, Dussan. - Då så, Jack, jag ska gå.
Du lovade mig en golfrunda för... Det var nog tre månader sen.
Som du vill, gör det dig glad så ska vi spela golf.
Har du frågat dig själv varför du jobbar jämt?
Många är beroende av mig för sitt Ievebröd.
Det är styrelsemöte om fem minuter, så om det inte är nåt mer...
Ni Robinsons arbetar er till en för tidig död.
Oroar det inte dig att ingen av er på tio generationer blivit över 40 år?
Nej, faktiskt inte. Och pappa dog ju i en flygolycka.
Din farfar och din farfarsfar, hur dog de?
Jag medger att männen i min släkt har haft en väldig otur.
Det är nog snarare ett rekord.
Jag menar bara att du borde ta ledigt, kanske åka på semester.
- Träffa nån, som... Vad hette hon? -Jag har inte råd med kvinnor.
Inte? Du är ju född med platinaskedar i varje ände.
Du har mer pengar än du behöver. Börja leva innan...
Innan vad då? - Vad säger du, Dussan?
I det gamla landet ansåg man att man måste uthärda livets plâgor-
-för att kunna njuta av skärselden i livet efter detta.
Det är nåt att se fram emot. - Jag blir sen, Dussan.
Jag ska stå fastnaglad här tills vi ses igen.
God morgon, Walter. Hur många kilo?
- Jag har gått ner tre. -Det är ju bra.
Här är en reviderad dagordning och här är alla meddelanden.
- Här får du tillbaka dem. -0kej. Mr Mannheim har kommit.
Jag sa att du var på väg, men han började ändå.
Vem är det där, Jules?
Bara en av alla dem som vill ha nåt av dig. Jag tar hand om det.
Eller... Jag kan ta reda på hennes telefonnummer åt dig.
- Nej, ta hand om henne du. -Som vanligt.
Du är en pärla.
Alla träffas i konferensrummet på femte våningen på lunchen.
De ska hedra din fars minne. Det är tjugo år sen i dag.
Jag är ledsen, Jack.
Ingen fara... Du har rätt, jag borde gå dit.
Glöm inte att du ska äta middag med mrs Gilgin i kväll.
Barnfonden. Jag kan inte boka om det igen.
Ja, jag ska gå.
Jag vet att det är för en verkligt god sak. Tack, Jules.
- Herr ordförande! Jack. -God morgon. Ursäkta att jag är sen.
Vår försäkringsagent är så intresserad av min hälsa.
- Inga problem, hoppas jag. -Jag är frisk som en nötkärna.
Vilken lättnad.
Du har inte missat nåt. Vi gick igenom europaplanen-
-för nästa budgetår. Du har den i din rapport.
Vad är det för problem med slottsproiektet?
Ett tillfälligt stopp. Inget mer. Du lår alla detaljer sen.
- Bra. -Nästa punkt. Nordamerika.
I Vidas projekt rinner pengarna som gratisöl på en grillfest.
En bra bild.
Vidas projekt för alternativ energi har inte gett nâgra resultat på 20 år.
- Jag föreslår... -Jack?
Ursäkta, men jag har väntat i en timme.
Mr Merlinis, ni får vänta lite till. Ut, schas, schas...
Det går bra, Siggy. - Vi talade just om ditt projekt.
Kom in och sätt dig.
Vet du vad de gjort? Ska de stoppa oss när vi står inför ett genombrott?
Vi vet vad vi har fått. Biomassa, ett rent bränsle från inlagda grödor.
Förstärkt rötning.
Miljontals dollar har pumpats in i projektet.
Var är den outtömliga energikällan vi utlovats i åratal?
Ingenstans. Den finns inte här.
Jack, lyssna på mig.
- Du kan stoppa det här. -Sätt dig ner, Vidas.
Det är svårt för alla, men det som inte ger avkastning bör Iikvideras.
Avkastning, det är allt ni tänker på.
Jag vill ha mer! Mer! Era utsugare, förstörare!
Vidas, det här är inte rätt sätt.
Jo, det är det, Jack.
Du anar inte vad vi fått fram.
En hybrid av en genetiskt modifierad ökenärtväxt.
Den kan växa och mogna på mindre än 50 mm regn per år.
Vi kan utrota hungern i öknarna.
Generationer av barn slipper gå hungriga.
Förstår du inte? Du kan rädda världen.
Frön, Vidas. Jag ser bara frön.
Din pappa satsade på oss för din skull, Jackie.
Jag förstår, Vidas.
Men det här är ett affärsföretag.
Vårt bolag har över 30000 anställda runt om i världen.
Svältande nationer kommer inte att betala deras löner, eller hur?
- Jag är ledsen... -Nej, det är jag som är ledsen.
Se på er, ni bara sitter här utan att ha en aning.
Ni har möjligheter att göra en insats.
Men ni bryr er inte om nâgra andra än er själva.
Det här är kanske ett bra tillfälle att ta en paus.
Ursäkta, Jules. Jag vill vara ensam med Jack ett ögonblick.
Tack, ska du ha.
Stackars, Vidas. Det där var inte lätt.
Du gjorde bara det du var tvungen till.
- Gjorde jag? -AbsoluL
Berätta om varför arbetet lagts ner på slottet.
Läget är under kontroll. Jag ringer från England i morgon.
Men det är väl egentligen inte det som bekymrar dig?
Vet du vad det är för dag i dag?
Naturligtvis. Käre, Jack...
...din far...
Han hade alltid en sån intuitiv känsla för saker.
Till och med för sin egen död. Det var som om han visste.
Han bad mig lova att hjälpa dig sköta det här jätteföretaget.
Jag hoppas bara att jag varit till nån hjälp.
Snälla. SiQQY. du har betytt allt för mig.
I dag fattade du ett svårt beslut för företagets bästa.
Hade din far varit här hade jag kunna säga...
...att du gör ett utomordentligt arbete.
Ger det pluspoäng att slå undan benen på en genial forskare?
- Svåra beslut formar män. -Gör de?
Vad gör de mer med oss?
- Jackie! -Pappa!
- Ursäkta. -Er gäst, miss Gilgin.
Jonathan William Duncan Robinson?
- Ondine. -Ja, från välgörenhets... Miss Gilgin.
- Var så vänlig... -Nej...
Nej?
- Var inte du på mitt kontor i dag? -J0.
Jag har väntat länge på att få träffa dig.
Har du? Då har du ju gjort det nu.
- Ondine, är det franskt? -I den stilen, har jag hört.
Nå, vad kan jag göra för dig?
Jo, vill intervjua dig, Jack Robinson, om dig själv och om ditt företag.
Jaså, en journalist.
Jag måste varna dig, jag är nog världens tråkigaste intervjuobjekt.
Allvarligt talat, du bör tala med Sieglrid Mannheim.
Han är chef för utlandsbolagen och han har varit i bolaget i åratal.
Jag kan ordna ett möte, om du vill.
Nej, jag vill höra det från dig, den siste Jack.
Den siste Jack?
- Du har väl ingen arvinge? -Inte än.
- Du ska väl fylla 40 år? -Nej, det är nog nâgra år kvar.
- Vad är det för mening... -Ursäkta, börjar ni med champagne?
- Ja. Cristal -90. -En bra årgång.
Nej, vänta. - Tycker du inte om champagne?
Jag har... Jag har aldrig smakat det.
Vi tar champagnen.
Har du aldrig druckit champagne? Var kommer du ifrån?
Känner du till berättelsen om Jack och bönstiälken?
Sagan? Visst. Vad har det att göra...
Med dig? Är inte ditt Iiv som en saga?
- Jag vet inte. -Det tror jag du gör.
Du menar som Jack jättedödaren som klättrar på bolagsbönstiälken?
- Han dödade jätten och stal skatten. -Och levde lycklig i alla sina där.
Men jag har inte dödat jättar eller hittat skatter.
Men du lever väl lycklig ialla dina där, eller hur?
Hör du...
Du är väldigt intensiv.
Du är vacker, men intensiv.
Förlåt mig. jag är helt fel ute...igen.
Graven, där ni bygger hotellet, slottet.
- Grav? -De hittade den och slutade arbeta.
Vad pratar du om? Säg inte att du arbetar för nåt försäkringsbolag?
Du vet nog vad som finns i jorden.
Brotten ni dolt i alla år.
Sanningen om var din familjs förmögenhet kommer ifrån.
Det här är nog lite för intensivt och intervjun är nog över.
Ursäkta, men ännu en miss Gilgin är här.
Mr Robinson? Mary Lou Gilgin från Barnfonden.
Förlåt att jag är sen.
Jag fick ett underligt samtal om att ni inte kunde komma.
Jag ringde och talade med er förtjusande sekreterare Jules.
Hon är en klippa. Då...
Champagne...
- Hallå? - Det är Jack.
- Kløckan är ju sju på morgonen. - Jag måste få veta vad som händer.
- Jag hörde nåt om en grav i dag. -En grav?
En ovanligt attraktiv kvinna trängde sig på och frågade om slottet.
Vilken fin idé, Jack, att informera okända kvinnor om affärerna.
Jag sa inget, jag bara lyssnade. Vad är det som händer där borta?
Jo, vi har haft en del problem. Det skedde en olyckshändelse.
Olyckshändelse? Vad menar du?
Det jag säger.
Jag hade tänkt ta hand om missödet utan att oroa dig.
Jag är orolig. Är jag den förste Robinson som bryr sig om vad vi gör?
Självklart inte. 0th jag hoppas...
...inte den siste.
Siggv?
Jack Robinson, TJUV och MÖRDARE
- Gud, din...! -Det tar jag som en komplimang.
- Var kom du ifrån? -Krivlak, en hemsk håla i Albanien.
- Du tar kål på mig. -En smörgås och nåt att dricka.
Jag har sparat en artikel ur "Good h0usekeeping"
-"Zen och rörmokeriets konst." -Jaha?
Sanningen finns sällan hos andra.
Man bör söka orsaken till stoppet i rören för att lösa problemet.
- Har jag ett stopp i rören? -God natt, sir.
- Dussan? -Sir?
- Ring och be dem tanka planet. -Ja, visst.
Må han vara vid liv, må han vara död
Jag ska krossa hans ben för att baka mitt bröd
Det har du väl hört förr, eller hur?
Det är ingen trevlig tanke, eller hur? Att bli krossad levande.
Stanna här.
Vad har hänt? Har nån dött? Hur illa är det här?
En av arbetarna blev skadad och han dog i dag.
Siggy. jag är här utanför.
- Det här var inget litet missöde. -Du skulle inte ha kommit hit.
Polisen ser det här som en brottsplats.
Brottsplats? Jag hör dig inte. Siggy.
- Vi borde ta oss härifrån. -Hör du mig, Jack?
Klarar du dig? Vi kan träffas i byn. På Stokers Tavern.
Säg inte ditt namn. Som du ser är infödingarna en aning rastlösa.
- Henne känner jag. -Mr Robinson!
Ondine!
- Är du journalist? -Just det.
Det är trist det här casinot. Det ruinerar oss. Det är betalt.
Han där bjuder.
PROTESTER MOT CASINO
- Där är hon ju. -Jag visste att du skulle komma.
Hur då? Jag flög hit i ett privatplan. Du måste ha åkt före mig.
- Hur kunde du veta? -Jag har fler frågor.
Jag har också nâgra.
Det här är väl från dig? Tjuv och mördare.
- Ganska hårda 0rd, inte sant? -Är du rädd?
- Rädd? Nej, jag är inte rädd. -Det borde du vara.
För det som finns i graven och för det som hänt alla dina förfäder.
- Fortsätt -Din far var 42 år när han dog.
- Din farfar blev 40. Din farfarsfar... -Han blev inte ens 40.
Jag vet. Och den före honom och så vidare. Jag vet.
Det är Robinsons förbannelse och den tror ni på här i byn.
- Jag vill helst inte tala om det. -Det måste du.
Varför vill folk ständigt påminna mig om min tragiska släkthistoria?
Är du rädd att du kommer att dö om du också får en arvinge?
Om jag är rädd för nåt så är det att min son inte skulle ha en far.
Vet du hur det är?
Jag trodde inte det. Kom inte och säg vad jag måste göra.
Jag önskar inget barn det Iiv jag har. Aldrig nånsin.
Inte min son.
Tror du att du är den ende som lidit?
Så många har lidit. Du har alla dina rikedomar att lindra smärtan.
Tror du att pengar kan ersätta människorna jag älskar?
Nej, det tror jag inte. Inget kan ersätta den familj jag förlorat.
- Vad är det du vill ha? -Sanningen.
Om vad? De där benen? Jag svär, jag vet inte vad de grävt upp.
Är det möjligt? Vet du verkligen inte hur din familj blev rik?
Allt jag har bygger på mina förfäders blod och svett.
Det är en lögn, Jack.
Jag vet inget annat. Om du gör det, vore jag glad om du berättade.
- Folk dör redan på grund av dig. -Vilka?
Vilka. då?
Du vet inte...
Vet du vem det här är?
Wilhelmina. Det var länge sen.
Hon var en släkting på långt håll.
Grevinnan von Stronheim, den äldsta i din släkt.
Det kan inte vara samma person.
Det är ju sextio, sjuttio år mellan bilderna. Det är omöjligt.
Kan du hjälpa mig att hitta henne?
Det skulle jag gärna göra, men hon dog när jag var liten.
- Hon var mitt sista hopp. -Hopp om vad?
- Vad är det du letar efter? -De heliga skatterna.
Källan till er rikedom, som dina tjuvaktiga förfäder stal.
Det var som tusan. - Har ni sett vad katten släpat in?
Mr Jack "Kosing" i egen hög person.
Tänkte du låta vår by drabbas av "r0binson-förbannelsen"?
Åh, ursäkta.
Ondine!
- Ursäkta, mr Robinson. -Ingen fara.
Välkommen hem, mr Robinson.
Jackie, ursäkta att jag inte kom till byn.
- Problem, men allt är under kontroll. -Var pratar du om?
Det är ju upplopp här utanför.
Se på mig. Jag ser ut som om jag varit i ett krogslagsmâl.
Ja, så du ser ut. Du borde kanske sova i stallet.
Kanske det. Allvarligt talat, du sa att folket här ville ha casinot.
- Det vill de. -Det skulle ge nya jobb.
De skulle få det bättre än de har nu.
Varför stormar de slottet, bär plakat och smutskastar mitt namn?
- Vad tusan grävde ni upp? -Du har haft en jobbig dag.
Ta ett skönt bad, sov ut och så talas vi vid i morgon.
Jag vill tala om det nu. Jag har redan anklagats för mord.
Mord...?
Grevinnan har varit borta i över 20 år.
Hon gjorde din far olycklig innan hon dog.
Jag vet vad jag såg. Det låg minst 60 år mellan fotografierna.
- Hon såg exakt likadan ut på båda. -Det är omöjligt, Jack.
Har det slagit dig att din mystiska kvinna...kan ha manipulerat bilderna?
Ja, kanske.
Siggy, finns det nån...
...mörk hemlighet i vår familj som ingen berättat om?
För enligt henne...har Robinsons stulit nån sorts hemlig skatt.
Vi är kända för att vara sluga affärsmän-
-men jag tror inte att vi stulit.
Nämnde hon vad det var för sorts skatt?
Nej.
Jag borde rita en mâltavla på dig med dollartecken-
-sen får kvinnor köa för att skinna dig. Hon är ute efter pengar.
Dyker hon upp igen, ring polisen.
Vad säger du om det här?
- Är den manipulerad också? -Tjuv och mördare?
- Det verkar vara en galning. -Snälla, Siggy...
Det är nåt som har hänt.
Du har alltid varit ärlig mot mig. Berätta bara sanningen, allt.
Jag ville inte att du skulle dras in i allt det här.
Men vi kan bli åtalade för vållande till annans död.
- Tvâ arbetare har dött. -Är det två nu?
Det var ett underligt åskväder. Det hände där nere.
Nere på södra gräsplanen. De grävde grunden och de hittade ben.
- Dâ är det en gravplats. -Det var jättelika ben.
Och tydligen är de inte från nån dinosaurie.
Vad är det då?
Vi vet inte. Det är kanske bäst att du själv får se dem.
De första sex ryggkotorna var pulvriserade.
Där, ser ni?
En massiv fraktur på bakre skallbenet.
Döden orsakades nog av ett kraftigt slag-
-som skar av halsen och krossade halskotorna.
Är det inte en dinosaurie? Ni har kanske bara inte hittat svansen.
Mr Robinson, alla här är mycket kunniga.
Det vi har hittat här strider mot allt vi trodde oss veta-
-om människans utveckling.
Kom inte och påstå att ni tror att det här är en människa, en jätte.
Jag vet att det låter otroligt, men det tror vi.
Siggy, vi har ett jätteskelett i vår garderob.
Det här ska ha hänt för mellan tre och fyra hundra år sen.
Den delades vid torson och vid varje Ied med ett skarpt föremål.
- Varelsen blev mördad. -Mördad?
Kan vi inte ta ett steg tillbaka och ta ett djupt andetag?
Det här är antingen...
...tidernas största upptäckt, eller en otroligt välgjord bluff.
Innan vi vet vilket, får det här inte bli känt.
Det ges inga undanflykter längre. Sanningen är uppdagad.
Kom hem, min pojke. Jag väntar!
Skynda dig, Jackie!
Spring. min son! Spring!
- Jackie! -Pappa!
Vänta lite... Jag känner igen dig. Du är ju mannen från puben.
Hon vill prata med dig.
- Hon är död! -Hon är...inte död.
Hon är inte död!
För mig till henne.
God dag, jag är Jack Robinson.
Jag vet mycket väl vem du är.
Gode gud, Wilhelmina.
Jag har väntat på dig så länge, i så många år.
Siggy sa att du...
Var avliden. Han ville kanske skydda dig.
- Varför? Du lever ju. -Du är väldigt observant.
Kom närmare, så jag kan se dig ordentligt.
Kom och ge mig en kram. Jag bits inte.
Kallar du det där en kram?
Det är bara... Du ser ju precis likadan ut.
Jag är så glad att du minns. Jag hoppades på det.
Du var sex år sista gången din far tog med dig hit.
Jag såg redan då att du hade den där gnistan i dina ögon.
- Du har den kvar. -Har jag?
Ja. Jack...
Det är krafter som driver sitt spel och som jag inte riktigt förstår.
- Krafter? -Jag vet att du är rädd.
Wilhelmina, ta inte illa upp, men jag hade hoppats...
...att jag äntligen hittat nån som kunde förklara allt.
Bra, därför skickade jag efter dig.
Till skillnad mot din far och dina förfäder söker du efter sanningen.
Naturligtvis gör jag det, men...
...de senaste dagarna har det hänt så konstiga saker.
- Det är väldigt förvirrande. -Jag vet. Jag förstår. Kom...
Kom och sätt dig här. Jag ber dig, snälla du.
Jag ska försöka förklara.
Historien består av många berättelser.
Berättelser om hjältar, stora ledare och stora upptäckter.
Ibland är berättelserna så konstiga att man inte kan tro på dem.
Så historien skrivs om och en saga föds.
- Förstâr du vad jag menar? -Ja.
Jag tror det.
Att tro på det obegripliga är svårt för de flesta av oss.
Att försöka få någon annan att tro...
...tycks nästan vara omöjligt.
För länge sedan...
...lades en förbannelse, en hemsk förbannelse över vår släkt.
Vâra förfäders brott krävde sin hämnd-
-över generationerna, i fyrahundra år.
En förbannelse bara du kan häva. Bara den rätte Jack kan göra det.
Den rätte Jack? Okända krafter? Familjen Robinsons förbannelse?
Du tror att du är för gammal för att tro på det omöjliga.
Du behöver bara öppna dina sinnen och lyssna väldigt noga.
För det här är din berättelse, Jack.
För femton generationer sen...
...390 år sen...
Det var på våren och året var 1611.
Det var då allt började.
Det var en gång...
Det var en øfruktbar tid.
Regnet öste ner, men ändå vissnade grädan.
Gå, då, Iilla kossan!
Du drar inte bättre än en spädgris. Gå, gå!
Jacks mor kämpade fär att leva på makens magra iordar.
Ditt värdelösa kräk...!
Jack!
Jack!!!
Titta ordentligt.
Den är kvar.
Håll ögonen på ärtan, pojkar.
Jack var vild, äventyrslysten och en aning øfärsiktig.
Försök, lillen.
- Den i mitten. -Är du säker?
Otur, lillen. Jag beklagar.
Du försöker väl inte luras, Jackie?
Va? Hur kom den dit?
Kom hit!
Stackars Jack, han är precis som sitt fyllo till pappa!
Han var modigare än ni, era fula koarslen!
Jack var en sko/are.
Koarsle? Du ska inte säga sånt om din mamma!
Trots att han hade sån otur, ville han hjälpa sin mamma.
Tyvärr, i Jacks fall blev inget han g/orde rätt.
Du är precis som din far. Du duger visst inte till nåt.
Det enda Jack ville var att göra modern stol över honom.
0st och sex penny.
- Hur har du fått det här? -Jag har arbetat. Det är sant!
Det tvivlar jag på, men... det finns hopp för dig, Jackie.
Deras hårda lott blev än värre när kon M/älkvit sinade.
Vi kommer att svälta ihjäl före nästa regn.
Den gamla flickan är helt torr. Jag förmår inte att slakta henne.
Jag tar henne till marknaden. Hon ger en bra slant.
Låt mig ta henne dit, mamma.
Jag accepterar inte penny mindre än 15 guldmynt för henne.
Jag lovar. Bli inte förvånad om jag kommer hem med en skatt.
Då ska jag göra i ordning här, så du blir byns drottning.
Du rymmer bara din väg, som din far.
Det skulle jag aldrig göra.
Då så, Jackie, du får ta henne. Sälj henne för en bra slant.
- Hon är allt vi har kvar. -Det lovar jag. Du ska inte ångra dig.
Jack svor att Visa vad han gick fär.
Inte bara fär sin mamma, utan även fär sig själv.
Kom, Mjölkvit. Duktig, flicka.
Kom, Mjölkvit.
Hej, Jackie. Vi är här för att göra upp.
Vi är ju vuxna, så vi kan säkert ordna allt med ett vänskapligt vad.
Säkert, säkert... Ett vänskapligt vad!
Ge oss allt du har.
Som ni vill, ni kan få ett halvt guldmynt.
Vad sägs om det här kräket?
Nej, jag har en bättre idé.
Vi kan ta och krossa kräkets skalle.
Nej!
God dag, hur står det till en sådan här vacker dag?
- Gamling, ta och... -Spring hem nu...
...innan jag berättar för era mammor vad ni gjorde med grannens hund.
Jag förstår inte. Jag vet inte vad du pratar om.
Kom, så går vi.
- Hur kunde han veta? -Kom, så går vi.
- Tack, ska ni ha. -Det var ett nöje.
Jag undrar hur det går för en klok ung man som du på marknaden?
Det är en värdefull ko. Hon ger nog ett bra pris.
Tror du det?
Nå, Jack, det är väl ditt namn? Hur många bönor blir fem?
- Ni skojar med mig. -Nej, inte alls.
Nå... Två i vänster hand, två i höger hand och en munnen.
- Vågar du sätta ditt Iiv på det? -Ja.
Helt rätt!
Kvicktänkt!
Tänk nu noga efter. Har du rena avsikter och ett rent hjärta?
- Jag är bara Jack. -Bara Jack?
Tänk om du fick vad du ville?
Bli en adelsman, en rik man med hundratals tjänare-
-en fruktad härskare. Vad du vill.
Jag vill ta hand om mamma och göra henne stolt.
Då har du rena avsikter och ett rent hjärta.
Efter den här dagen kommer din mor att dyrka marken du går på.
Det är ett gott byte för en ko som inte längre ger mjölk.
- Det här är ju bara bönor. -Inte, de är mycket mer!
Se efter själv.
Du och din mor kommer aldrig att gå hungriga igen.
Tro på möjligheten av det omöjliga.
Så Jack, som ville framstå som en hjälte fär sin mor-
-ingick ett avtal som kom att förändra hans liv fär alltid.
Inga Pengar?
Du tar min enda ko till marknaden och det enda du får är nâgra torra...
De är magiska. Vi behöver aldrig hungra igen. Det sa mannen.
Jag litade på dig och du kommer hem med bönor!
I kväll blir det ingen middag.
Knappast någon annan kväll heller.
Medan stackars Jack låg sömnlös och önskade att han kunde få tag i-
-den lille mannen som förstört hans sista chans att göra modern stolt...
...då hände något färunderligt.
Jack!!!
Jack!
Mor!
Aldrig någonsin hade Jack och hans mor-
-skådat en sådan färunderlig skapelse.
Säkert väntade något underbart på honom längst upp.
Fast besluten att utforska sitt öde som väntade i skyn...
-mklättrade Jack upp fär stänga/n. - Var försiktig.
Modern manade på honom.
Var modig, Jack.
Och Jack klättrade på bönstiälken upp till himlen.
Jag har hört den berättelsen, faster Willy.
"Jack och bönstiälken". Det är en saga.
Det är ingen saga, det har hänt. Du låter precis som din far.
- Gör jag? -Ja, och du missar poängen.
Gör jag?
Har mardrömmarna börjat än?
Din far hade dem också. Alla Jack Robinson får dem någon gång.
Hur länge, kära vän?
Det började för nâgra år sen. Nu kommer de nästan varje natt.
Då håller din tid på att ta slut.
Vad menar du?
Du har väl sett benen?
- Jag såg något. -Jättarna är ute efter dig.
Att graven öppnades släppte loss mäktiga krafter.
Kära vän, känner du dem inte?
Känner dem?
- Jag vet inte vad jag känner. -Lyssna då på mig.
Jack klättrade och klättrade.
I dagar kändes det som.
Tills han äntligen hade tagit sig upp...
...till bänstjälkens slut.
Han var utmattad och orkade knappast dra efter andan.
Jack hade hittat paradiset.
Överallt fanns det överflöd och harmoni.
Helt annorlunda än den karga och våldsamma värld Jack kände.
Jack hade aldrig sett maken till slott i hela sitt liv.
Denna ståtliga byggnad måste rymma de skatter drömmar vävs av.
Hallå? Är det någon hemma i skottet?
Hallå!
Hallå, du slänger ju skräp på mig!
Vad har du för dig där nere, din rackare?
Jag är fruktansvärt hungrig.
Du blir middag själv om du inte ger dig av.
Kom in, då, men skynda dig.
Dvetande om faran som väntade...
...trädde Jack in i slottet vars ägare var - Thunderdell.
Här. Om du vill äta får du arbeta.
Gnid in dig med den här. Han får inte få korn på dig. Han hatar engelsmän.
- Han? -Thunderdell, för dig.
Thunderdell.
I dagar hörde Jack namnet om och om igen.
Namnet jagade skräck i tjänstefølket-
-søm tvingades laga till enorma mängder med mat.
Thunderdell ska visst ha en stor fest, eller så är han utsvulten.
Till slut var det klart. Mat nog fär hundra personer hade lagets till.
Hämta hans gaffel. Skynda på! Ja, hämta hans kniv och gaffel.
Stå inte och häng! Sätt fart. Han väntar på att bli serverad.
Mat! Mat!
Bröd.
Gode gud...!
Mer!
Lägg!
- Lägg! -Med din otäcka andedräkt i näbben?
Lägg!!!
Som du vill.
Jag älskar dig, raring, men om du kunde börja spela slapp vi det här.
Lugn, jag tar hand om dig, sötnos.
Spela! Lägg! Spela och lägg!
Ja, ja, du ger mig förstoppning med allt ditt skrikande.
Då spelade den förtrollade harpan.
Säregna och vackra sånger-
-med en kraft som påverkade gåsen på ett mycket ovanligt vis.
Jacks habegär växte med var/e guldägg han såg.
Fee fi fo fum...
Vad gör du här ute? Bort med dig!
Jag känner lukten av en engelsmans blod.
Nej, här finns ingen engelsman. Jag har inte sett nån sen, åh...
Det var bara Antonio. Han är bagare, italienare.
Jack kramade guldägget, dess makt hade fått grepp om honom.
Med en sådan skatt behövde modern inte leva i armad.
Den ørädde Jack var ivrig att få mer.
Jag släpper in dig, ger dig mat och ber dig hålla dig undan.
Och vad gör du? Du valsar ut på bordet som om du ägde stället.
Om han fått syn på dig hade han dödat oss alla för att vi släppt in dig.
Ge mig ägget. Han kommer att sakna det.
- Jag har ställt upp alla. -Det du har i fickan.
Har du inget förnuft, pojke?
Jag skulle kunna bli en adelsman och min mor en drottning.
Vi skulle aldrig behöva svälta mer.
Det räcker åt dig också.
Thunderdell kan döda dig bara för att du tänker så.
Ska vi gå ut? Jag har aldrig varit ute.
Ingen överlever som har rört de där skatterna.
En ond, elak, självisk jätte har inte rätt till allt det här.
Ibland kunde Jack vara väldigt övertygande.
Vi måste skynda oss!
- Kom, skynda på! -Jag försöker.
Hon försvann med engelsmannen. Han kom hit på en bönstiälk.
Vem är den här engelsmannen?!
Var är engelsmannen?
Kom, du klarar det.
När jag var ung kanske, men inte nu.
- Kom! -Ge dig av! Bry dig inte om mig.
Jag har så det räcker.
Han lämnade kvinnan åt sitt öde och klättrade ner fär bänstjälken.
Mødern tyckte att hon väntat i åratal-
- och hon Iivnärde sig på bönorna.
Vad i jösse namn...?
Det är guld!
Ett mirakel...
Mor! Hallå, mor?
Det är Jack.
Jack! Jackie! Vilket underbart knep.
Inte nu, mor.
Vi har fått sällskap!
Jack!
- Jack. -Vi måste hugga ner den.
Jag trodde du hade glömt bort mig.
En enorm jätte är på väg ner och han vill döda oss för det här guldet.
Ge mig yxan.
Spring. mor!
Så blev Jack Jättedräparen historiens mest kände inbrottstjuv.
Jack?
Jag lyssnar och jag försöker acceptera allt det här, men...
Ja?
Du begär att jag ska tro på en saga.
Hör på...
Jack Robinson är en tjuv. Han tog det som inte var hans.
Och han var en mördare. Vår familj är förbannad.
Alla våra rikedomar, all makt vi har-
-kommer från din förfaders girighet.
Ska jag tro på allt det du sagt?
Jag är rädd att det är ännu värre.
Det var den förste Jacks historia.
Talade han sanning?
Tyvärr, inte. Det måste vara mer.
Jag kan inte vara den jag är och tro på det där.
Tro det eller ej...
...men bara du kan finna sanningen och upphäva förbannelsen.
Annars kommer sanningen att döda dig.
Vad ska jag göra?
Jag vill att du ska ta den här.
Jag fick den för mycket längesen.
- Vad är det? -Det är ditt öde.
Mitt öde?
När du tror kommer du att veta vad du ska göra.
Söla inte, min kära pojke.
Jag är rädd att du har ont om tid.
Vem är du?
Var kommer du ifrån?
Hur kom du hit?
Det måste ha varit fantastiskt att se din värld där uppe.
Om du hade en tunga kunde du berätta.
Hur ska jag förklara din existens för min styrelsemför världen?
Jättar finns ju inte.
Tror du nu på dina egna ögon, Jack Robinson?
Vilken perfekt timing, den gâtfulla Ondine.
Du hade rätt, det fanns ben, stora skrämmande jätteben.
- Han var min vän. -Din vän?
Hans ben är nästan fyrahundra år gamla.
- I din tid. -I min tid? Ett bra svar.
Du är inte härifrån, eller hur?
Där uppifrån?
Hör på, Ondine... Jag skulle vilja hjälpa dig.
Jag vet.
Det vet jag att du vill.
Gör du?
- Hon gav mig en sak. -Grevinnan? Lever hon?
Hon sa att det här var nyckeln till att häva förbannelsen.
Nej, den är stulen, som allt annat din familj tog från mitt folk.
Är det den här som mina förfäder stal från er?
Nej, det var den gyllene harpan och gåsen Galaga.
Den som lade de här.
- Sa hon var de finns? -Vad? Nej.
Vad håller ni på med?
Det här är 27. Ring upp mr Mannheim. Vi har en inkräktare här.
- Stanna där ni är! -Jag är här för att hitta skatterna.
- Går inte det måste du följa med. -Följa med dig vart?
Håll er borta!
Hon har sprängmedel! Var är polisen?
Vi behöver beväpnad polis.
Mr Robinson svävar i fara. Kanske gör vi alla det. Skynda er!
- Ta det lugnt, fröken. -Väntal
Jag följer med dig, vart du än ska ta vägen.
Stå kvar ute på golvet!
Vad det än är, lägg ner det och lyft händerna över huvudet.
- Lugn, ingen behöver bli skadad. -Vad väntar de på. - Skjut henne!
- Lägg er ner, mr Robinson! -Håll er undan!
Rör er inte!
”U-I NU!
- Klarade ni er, mr Robinson? -Ja.
Ta det bara lugnt.
- Du måste Iäkarundersökas. -Var är hon?
Hon är borta. Det blev inte minsta bit av henne kvar.
Prata inte nu. - Kör mr Robinson till sjukhuset. Han måste isoleras.
Jag kommer så fort jag kan.
Tig om det här. Inga media eller privatpersoner.
Ondine...
Om någon får veta om det här blir det konsekvenser.
Hur känns det, mr Robinson? Ta det lugnt, så tar vi hand om er.
En del småsâr och en del blåmärken. Vi bör utesluta hjärnskakning.
Mr Robinson?
Tro på möjligheten av det omöjliga.
Har du här! "Jack och bänstjälken"?
Du är väl den femtonde ätt/ingen av Jack Robinson?
- Han hade ett sjätte sinne. - Bara du kan häva färbannelsen.
- Sin egen död till och med. - Bara rätt Jack kan klara det.
Fee...fi...fo...fum...
Det får gå som det går. Nu kör jag.
Det var en gång en pojke som hette Jack.
Skjut inte! Eller stick mig...
Jag är vilse. Det låter vansinnigt och otroligt, men...
"Jag bara...
Tack!
Jag har klättrat upp för en bönstiälk. I två dagar!
Den fanns där, men inte nu längre...
Ni såg den väl, va?
Ondine!
Ondine.
Jag trodde du var borta, men du är ju här.
Ja, det här är min värld och du kan inte vara här.
Bönan, de magiska bönorna!
Jag planterade den och den sköt i höjden, precis som i sagan.
- Ditt halsband. -Tack, det vill jag ha.
Jag trodde du var väck efter den där explosionen.
Då så, här är jag.
Vilka är dina vänner? Jag är Jack Robinson.
Varför är jag bunden? Ondine?
Är jag fånge eller nåt?
Hallå?
Jag har så ont i huvudet. Det är nog en vandrande hjärnskakning.
"Vill du ha nåt mot huvudvärken?" "Tack, jag klarar mig."
"En huvudvärkstablett?" "Nej, det är ingen fara med mig."
- Faktisktm -Jag slår honom igen!
Var tyst.
- Säg åtminstone vart jag ska. -Du ska till Mag Slec.
Är det bra eller dåligt?
- Barnen dör! -Ondine!
Kan ingen hjälpa människorna?
Fortsätt framåt!
Vår värld har inte alltid varit så här.
Det här var en underbar dal.
Blommor överallt.
Nu är det bara lidandet som växer dag för dag.
- Hur länge har det varit så här? -I din tid?
Sen din förfader tog Galaga och harpan.
390 år, sen Thunderdell dog.
Du sa att han var din vän. Hur är det möjligt? Du är inte 400 år.
Nej, jag är äldre, i din tid.
Tror du mig inte? Tidens gång är olika i våra världar.
För varje år som går hos er, går det bara en dag hos oss.
Så min förfader som klättrade upp för bönstiälken för 390 år sen-
-var här för 390 dagar sen i er tid?
Ja.
Om du är...
...cirka 30 år gammal i min tid, då är du född...
För 10950 år sen...i din tid.
Jag måste säga att du är välbevarad.
Jag skämtade.
Du undrade vart du skulle.
Du ska ställas inför rätta i Mag Slec.
- Vad har jag begått för brott? -Din familjs brott mot vårt tolk.
Sov nu, Jack.
Du behöver vila.
- Ragnar. -Kom, kom! Kom!
Svin! Det är tjuvens blod de vill ha inte vårt.
Där är källan till våra problem. Bara hans död gör slut på lidandet.
Ingen rör honom. Han ska ställas inför rådet. Det avgör hans öde.
Litar du på gamlingarna? De har blivit svaga. Våra familjer svälter.
Rättvisa ska skipas här och nu. Tjuven ska dö.
Vi är ju av samma släkt.
Du ger oss inget val.
Sluta!
Skär loss mig, Ragnar. Skär loss mig!
Ragnar!
Jack!
Låt honom vara!
Är du oskadd?
Det här är mitt folk. Vi är släkt. Han är den siste av mina kusiner.
Vårt land dör och folk kan bara döda varandra. Tack vare dig.
Anklagar ni mig för allt?
Vad har jag gjort? Vad är mitt brott?
Jag kom hela vägen hit, var nu hit är, för att jag ville hjälpa er.
- Varför stannade du inte där du var? -Jag är här. Ville du inte det?
Du klättrade upp för bönstiälken. Du valde själv.
Ge mig ett förband.
- Är det här Mag Slec? -Det som finns kvar.
Där är den där Robinson!
Det här är inte rättvisa! Har ni glömt? Flytta er!
Ditt folk har redan dömt mig.
Händer aldrig det i din värld?
Ställ er upp!
Mag Slecs Stora råd ska nu sammanträda.
Gargan.
Cernos.
Nimna.
Thespis.
Oden.
Mahakalla.
Tor.
Den visaste och äldste, Magog.
Skiljedomaren.
Det här är...
...den trehundranittioförsta dagen av våra Iidanden-
-när vårt Stora råd sammanträder för att döma-
-människan...
...som kallas Jack Robinson.
Jack Robinson...
...som den siste av din ätt anklagas du för Thunderdells frånfälle.
Får jag säga en sak?
Tålamod. Du kommer att få din chans att tala.
Du anklagas också för stölden av våra skatter.
Välstândets gås och harmonins harpa.
Gâsen och harpan skapades för många hundra år sedan.
De är kärl för de vägledande energierna i vår värld.
Utan de krafterna är vårt land förlorat.
Inga grödor kan växa och vi kommer aldrig att se våren igen.
Ondine, du har precis återvänt från en värld-
-inga andra får besöka.
Berätta för domstolen vad du fann där.
Vems ben är det, Ondine?
Det är Thunderdells ben. Jag har sett hans kvarlevor.
Det hände för tre, fyra hundra år sen.
Den var delad vid torson och varje led med ett vasst föremål.
Den här varelsen blev mördad.
Hans kropp begravdes på den här mannens förfäders mark.
Jack Robinson?
Magog har talat till dig. Stig fram och gör din röst hörd.
Du har rätt att försvara dig.
Hur kan jag vara skyldig? Jag har aldrig träffat Thunderdell.
Mitt försvar måste vara att jag inte är skyldig!
Jag är inte den Jack Robinson ni söker.
Så han säger sig vara oskyldig.
Jag kände inte ens till den här världen.
Brotten ni anklagar mig för hände för nästan fyrahundra år sen!
Turligt nog för oss är det bara trehundranittioen dagar.
Om det varit trehundranittioen år hade vår värld bara varit stoft.
Allt levande skulle sen länge vara borta.
Hur berör det mig?
Även i din värld gäller att om man drar nytta av sina fäders synder-
-då ärver man skyldigheten att rätta till det som är fel.
Om du inte gör det, vem ska då göra det?
Låt oss höra med någon som bevittnade dessa brott.
När du förlorat dina föräldrar tog Thunderdell hand om dig.
Berätta med dina egna ord hur allt gick till.
Han var som en far för mig.
I hela världen fanns det ingen generösare eller vänligare själ.
Thunderdell!
Förlåt.
Tack, Ondine.
- Galaga. -Ja, tack.
- Var så god. -Tack.
Bran!
Jag växte upp med Thunderdells son Bran.
En underbar pojke.
Fånga!
Vårt liv var enkelt och gott-
-till dagen jag mötte Jack Robinson.
Hallå? Hallå, är det någon i slottet?
Är jag i himlen? Du måste vara en ängel.
- Nej. -Jag heter Jack.
Jag kom precis upp för den jättelika bönstiälken.
- En bönstjälk? -Ja, och jag är väldigt hungrig.
Kom in, då, Jack från molnen.
Han sa att han sökte efter ett sätt att göra sin mor stolt.
Han berättade om hur svårt de hade-
- och att modern behövde honom.
Han undrade om slottet var mitt.
- Du måste vara slottets prinsessa. -Nej.
Vad är det?
Kom fram, det är bara Thunderdell.
God dag, Iille man.
God dag, sir...
Ondine...
...du ser väldigt glad ut i dag.
Det här är Jack. Han ska äta middag här.
Lyckliga Ondine och Jack.
Thunderdell tyckte om Jack på en gång.
Han öppnade sitt hjärta, sitt hem, sin familj för honom.
- Dansa med mig. -Hur orkar du?Det är nästan morgon.
Var tysta nu allihopa, det är dags.
Galaga, min skatt...
...är du beredd? -Du är en riktig charmör.
- Herregud, en talande gås. -Sch, hon kan mer än det.
Ja, jag är beredd. Jag har väntat hela natten.
Jack, det är någon jag vill att du ska få träffa.
God morgon, min sköna.
- God morgon, min väktare. -Vill du spela för den nya dagen?
Det är därför jag finns, men för dig är det ett speciellt nöje.
Ursäkta, jag vill inte störa men jag håller på att spricka.
Du vet hur det hjälper om du spelar.
Tack.
- Det är ju rent guld. -Ja.
Jag straffar mig själv för det jag gjorde sen.
Jag visade honom var Thunderdells skatter fanns.
Här är harpan och här sover Galaga.
Jösses!
Ja, här förvaras äggen.
- Vad är det? -Kraften runt oss. Ljus, värme...
...vår bördiga jord och vårt lands välmâga.
Smälter ni bara ner allt?
Ja, jag vet inte hur det fungerar, men utan det skulle vår värld dö.
Jack, min mor gav mig den här innan hon dog.
Jag är för evigt lika nära dig som det här halsbandet.
Ondine, du är lika söt som julmarsipan.
De här dagarna har varit de bästa i mitt liv.
- Varför vill du ge dig av? -För min mors skull.
- Livet har varit så hårt så länge. -Jag är ledsen, Jack.
Om jag bara fick låna gåsen nâgra dagar. Mor skulle bli så stolt.
Galaga och harpan kan aldrig lämna vår värld.
Utan harpan kan inte Galaga lägga guldägg.
- Jag förstår inte. -Gåsen och harpan är ett.
Som vi två. Vi borde aldrig skiljas åt.
Det var bara ett infall, min kära.
Jack, Thunderdell litar på dig.
- Lova att aldrig svika förtroendet. -Jag lovar, min kära.
Aldrig.
Men han kunde inte hålla sitt löfte. Inte ens en natt.
Han förblindades av sin egoistiska åtrå.
Sch, det är ingen fara.
Jack!
- Du får inte vara här. -Jag kunde inte sova.
Gå och lägg dig, min ängel.
- Kommer inte du? -Strax, min kära.
Jack...säg att du aldrig kommer att hedra mig.
Hur kan du ens säga så? Älskar du mig inte?
- Med hela mitt hjärta. -Lita på mig, då.
Jag kommer strax.
Redan när jag lämnade honom där, tror jag att jag visste, men...
...jag förmådde inte tro...
...att allt han sagt, allt han lovat var lögner.
Nej, nej! Din sveklulla skurk, lämna tillbaka mig!
Galaga!
Galagag
Att berätta fär Thunderdell om Jacks svek-
-var det svåraste jag någonsin gjort.
Kom tillbaka, Jack! Jag ber dig!
Nej, Jack!
Jag kan ge dig fler ägg! Snälla du!
Du vet inte vad du...gör!
Jack, snälla du...
Vänta!
Kom tillbaka!
Far!
Låt honom gå, far!
Utan gåsen och harpan har vi ingen värld.
Vi behöver dem, annars dör hela vår värld.
Dra upp honom, Bran!
Far!
Håll i dig. far.
Släpp taget, min son.
Nej, far.
Bran, du har ett gott hjärta.
Far!
Nej!
Far!
Han svek Thunderdell...
...han svek mig...han svek vår värld.
Sekler av välstånd.
Alla era gyllene framgångar...
...byggde pâ en ond och omoralisk handling av stöld och mord-
-som krossade en hel värld.
Jag hoppades rätta till det.
Skatterna hör hemma i vår värld.
I din värld går deras kraft till att döda den släkt som stal dem.
Först då kommer deras kraft att återvända till vår värld.
Om jag, den siste Robinson dör...
Då återställs balansen mellan våra världar.
Kraften i gåsen och harpan återvänder till vår värld.
I er...kommer gåsen att bli en helt vanlig gås...
...och en vanlig harpa. Inget mer.
Magog, vi har hört nog.
Det är dags att fälla vår dom, eller hur?
- Är alla medlemmar i rådet nöjda? -Ja, det är vi.
Då har rådet ordet!
För vårt folks hungersnöd - skyldig!
För en generös och godhjärtad väns död - skyldig!
För de varelser som aldrig kommer att vandra här.
- För att ha förstört balansen... -För våra barn som inte får en vår...
- För stöld och mord... -Skyldig!
Skyldig!
Enligt vårt lands lagar...
...skyldig-
Rådet är enhälligt.
Det finns inget annat val...
...än att döma dig till döden.
Döden? Ni kan inte bara döda mig.
Jag kom hit för att söka efter något, ett svar.
Jag skäms över att behöva säga att vi förvrängt historien i alla år.
Mina förfäder ljög för alla i min värld också.
Priset ni fått betala är fruktansvärt.
Snälla ni, ge mig en chans att rätta till det onda.
Lyssna på honom! Låt honom tala!
Låt mig ge tillbaka gåsen och harpan.
Du vet inte ens var skatterna finns.
Det sa du ju själv.
Mitt Iiv är värt att jag försöker.
Jag är ledsen, Jack Robinson...
...men vi har varit tâlmodiga.
Jag har inget annat val än att låta domen kvarstå...
...och där igenom föra din förbannelse till sitt slut.
Låt denne mans blod utgjutas...
...för att rädda världen!
Du kommer inte att tro vad resultatet blev.
En hybrid av en genetiskt modifierad ökenärtväxt.
Den kan växa och mogna på mindre än 50 mm regn per år.
Vi kan utrota hungern i öknarna. Fattar du inte? Du kan rädda världen.
Jag ser frön, Vidas. Jag ser bara frön.
Förlåt, Vidas, jag kan inte hjälpa dig.
Planterar du frön?
Inget har vuxit här på över ett år. Du om någon borde veta det.
Bran, varför känner jag mig så gränslöst olycklig?
Låt mig tänka...
Kanske för att han får exakt vad han förtjänar...
...eller för att du blivit förälskad i honom?
Nej, se vad som hände förra gången jag blev kär i en Jack.
Det gör inget, Ondine.
Har du aldrig tänkt dig att du kanske blev kär i fel Jack?
Thunderdell hade rätt. Du har ett gott hjärta.
Jack, jag ville bara...
...tala om hur ledsen jag är för allt som hänt.
Du har räddat din värld. Du lyckades med din uppgift.
Gjorde lag?
- Du borde äta lite. -Jag är inte så hungrig.
Dessutom är det bortkastat på mig. Ni borde ge maten till era familjer.
Du har rätt till en sista måltid.
Jag vill inte ha det sista av något.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Det är mitt fel att du är här.
Jag visste inte att det skulle gå så här, Jack.
Åh, Jack...
De är levande.
Hur kunde du...?
Där ser du, du kan le.
Det är bra...
Allt ordnar sig.
Vakt!
- Jag kan inte tillåta det. -Jag släpper honom inte ur sikte.
- Jag vet att vi två kan hitta dem. -Det vet du?
Är inte en mans Iiv värt att försöka?
Ondine, det är få här i landet som jag håller mer kär än dig.
Men du har försökt att hitta våra skatter, utan att lyckas.
- Vad har förändrats? -Han har inte begått brotten.
Han är oskyldig. Det inser du väl?
Inte ens jag är...
...oskyldig.
Jag grep in.
Det var jag som använde den uråldriga kunskapen...
...för att skapa bönorna som orsakade allt det här.
Jag skickade i väg en viss person...
...för att låta oss inspirera dem.
För att de skulle lära sig av oss och ta med kunskapen till sin värld.
Men mina handlingar...
...kom tillbaka på ett sätt som...
Nej, Ondine, nej! Jag kan inte låta er gå.
Tiden kommer att läka ditt hjärta.
Du känner inte mitt hjärta.
Du darrar, Ragnar.
I vårt land har ingen dömts till döden förr.
Fint.
Jack Robinson...
...du har dömts till döden.
Må din död bli barmhärtig och snabb.
Ragnar, skrid till verket.
Nej!
- Jack, skulle du någonsin svika mig? -Nej, aldrig.
- Vad är det här?! -Lugn!
Bran!
- I min ryggsäck. De glödande rören. -Du skulle inte ha kommit.
- Jag har dem. -Jag är ledsen, Magog.
Stoppa dem!
Ragnar, han ska inte dö. Inte i dag.
Ducka!
- Vad ska jag göra? -Se till så det ser bra ut.
- Vi är igenom! -Igenom vad?
Vi är tillbaka... Vi klarade det!
Vi är hemma! Tack, du räddade mig!
Vi måste göra det vi kom hit för.
- De kommer väl inte efter oss? -Jo, det tror jag.
Jaså... Hur mycket tid har vi på oss?
Låt mig tänka...
Han kan få ihop tolk på trettio sekunder.
Trettio sekunder?
Trettio sekunder där uppe... Trettio sekunder här nere.
- Tre timmar och två sekunder. -Hur gör du? Strunt i det, kom!
Slottet ligger åt det här hållet.
Det är en sak till du bör veta.
Här är den, bönstiälken.
Det som är kvar.
Den är nedhuggen.
Vem kan ha gjort det?
- Hur kan den ha ruttnat så fort? -Jag försökte säga det.
Kom!
Vänta, Jack.
Jag är ledsen. Jag försökte varna dig.
- Hur länge var vi borta? -Nästan en vecka i vår tid.
Sju år...
Kom!
- Kan jag hjälpa till? -Ja, jag vill träffa Siggy.
- Vem? -Siegfrid Mannheim.
- Han arbetar väl här? -Jag kan lämna ett meddelande.
Det här är jag, Jack Robinson ordföranden.
- Det är väldigt viktigt. Ring honom. -Vänta här.
Sju år... Vänta lite.
Ondine, jag är 44 år! Jag har övervunnit förbannelsen.
Du är inte 44 år. Sju år har gått här, men du är bara en vecka äldre.
Ja, du har rätt. Jag har inte övervunnit den.
Enligt tavlan är jag redan död.
Det är inte ens likt mig.
God kväll! Hunter Spraque, jag är säkerhetschef här.
- Jag vill tala med Siggy. -Ordföranden är upptagen, mr...
Robinson. Sa ni ordföranden?
Jonathan Robinson försvann för sju år sen och har dödförklarats.
- Ja, men jag står här. -Jag beklagar...
Även om jag inte Iagligen är vid liv, så äger jag marken här.
Hämta hit ordförande Mannheim, annars letar jag upp honom.
Lugna er. Jag ska se vad jag kan göra.
Ordförande Siggy. Jag är officiellt avsatt.
Det här är meningslöst. Han lär inte att hämta ordföranden.
Det är klart han gör.
- Mr Robinson, öppna! -Du har rätt. Kom!
Slå in dörren.
En biskopsskrud, smakfullt.
En man säger att han är Jack Robinson.
Han är ju död. Vad sa han?
Det var viktigt och han ville tala med er. Det såg ut som han.
- Jag tar bara emot pund. -Det här är värt 60.
- Kan du vänta? -Det går väl.
Jag kan bryta upp låset.
Eller så kan vi klättra över.
Hallå? Är det någon hemma?
- Vad vill ni? -Jag söker grevinnan.
Grevinnan har varit död i sex år. Tyvärr. God natt.
Det är omöjligt. Vänta...
Dussan?
- Jack? -Det är jag, Dussan!
Jack, gode gud! Jack, du lever!
- Vad gör du här? -Jag visste att du inte var död.
Kom in.
- Bor du här? -Ja. Berätta allt.
Vad hände? Var har du varit i sju år?
Det är en lång historia.
- Willy? -Naturligtvisl
- Vad gör Dussan här? -Han har arbetat för mig i många år.
Jag bad honom hålla ett öga på dig och berätta hur det gick.
Du skämtar.
Du har varit i världen där uppe. Du har sett den. Jag är så avundsjuk.
Det ska du inte vara. Det är hemskt. Vår släkts lidande är inget mot deras.
- Jag har sett det. -Vi har ont om tid.
Grevinnan Wilhelmina, det här är Ondine.
Jag ser att du hittat ett nytt hem för halsbandet jag gav dig.
- Det är hennes. -Jag gav det till Jack.
Så du kände honom. Du kommer där uppifrån.
Han förstörde min värld.
Förlåt oss...
Hon menar den förste Jack, från fyra hundra år sen.
Jag vet vem hon menar. Jag uppfostrade honom.
Den vilseledda pojken som klättrade uppför bönstiälken 1611 var min son.
- Hur är det möjligt? -Förbannelsen hade flera effekter.
Min förbannelse...
...var att se min son dö i förtid och hans son och nästa.
En efter en dog de, men jag är vid liv.
Mitt brott var kanske det största av dem alla.
En moders kärlek.
Den hemska oövervinneliga driften att vara stolt över sina söner.
Se på oss, Jack! Vi kommer aldrig att sakna något igen.
Gör slut på honom!
Inte så här, mor. Nej.
Nej...nej...
Willy?
Dödade...du Thunderdell?
Ja.
Jag fick min son att begå brotten bara av ren egoism.
För egendomar och status. Och nu ska du dö.
Jag står inte ut med det.
Du kan hjälpa oss hitta gåsen och harpan, för då hävs förbannelsen.
- Är det sant? -Ja.
- Dâ måste ni hitta dem. -Vi har ont om tid.
Dussan, kör fram Rolls Roycen!
Ska ske.
Jag har en plan.
Jag har inte sett harpan eller gåsen på decennier.
Men det finns en gammal gruva under slottet.
När det utbröt krig färvarades familjens skatter där.
En perfekt plats att gömma saker på.
Speciellt en gås som lägger guldägg.
Det finns en hemlig ingång till gruvan-
-søm bara familjen kände till.
Här måste det vara.
Skynda, min pojke, hitta skatterna.
0th häv vår förbannelse fär alltid.
Hitât är det nog.
- Hur mycket tid har vi på oss? -En timme, kanske mindre.
Jack.
Det har gått sju år, hur stor tror du chansen är?
Ja! Datorn visste inte att jag är död.
Hör på, om något går fel-
-så är det snabbaste sättet att rädda din värld...
En gås?
På tre. Ett...
...två...
...h-e!
Hej, jag är en gammal vän till Galaga. Mår hon bra?
Vänta, Ondine!
- Vidas? -Jack?
- Jack...är inte du död? -Inte än.
Det här är Vidas, ansvarig för blommorna du fick.
Tack. Var är Galaga?
- Gâsen, den gåsen? -Jaha, är det hennes namn? Galaga.
Det passar henne.
De här ser ut som hon.
De är klonade, men de är bara vanliga gäss.
Galaga!
Så där glad har jag aldrig sett henne.
- Vad är det här för ställe? -Ja, jag vet att det är sjukt.
Siggy vill ha hundratals som klämmer fram ägg.
- Var är harpan? -Harpan?
- Hon kan inte lägga ägg utan den. -Musiken, ja.
Siggy lät någon spela på den. men nu... Du känner ju Siggy.
Hur kommer man in? Finns det en kod?
Jag har den inte. Jag ger mat och tar prover med fjärrstyrda armar.
Ingen kommer åt den skatten.
Jag har henne!
Hon har den.
Var sa du att du träffade henne?
Det ser inte bra ut.
Kalla på mr Mannheim. Nu!
- Ondine, stanna! -Hon kan inte tala i din värld.
- Vart ska du? -Hitta harpan.
- Hjälp mig. -Är instrumenten kvar på slottet?
Få se, det är en underbar samling. Flöjter, harpor. Mycket...
Vidas, var?
Låt det gå före allt annat, men var diskret. Förstår du?
Ring mig när du fått tag i Vidas.
Inga affärer i kväll, Siggy. Du lovade ju.
Vad har jag sagt till dig, min Iilla sockerkaka?
Rör aldrig något.
Jag kommer tillbakamsnart.
Den här vägen.
Herregud...!
- Inte konstigt att hon inte kan prata. -Femton ägg varje dag.
Det är otroligt.
Alla dessa år. När skulle jag ha fått reda på det?
Vidas här?
Har det varit intrång?
Det var bara ett litet fel, det är löst.
- Jag vill ha säkerhetskøden. - Det behövs inte.
- Ge mig säkerhetskøden. - Jag måste gå nu.
Ni har 30 sekunder på er.
Ventilationsrör som går till slottet. Vi stal idén från romarna.
Jag är på väg. - Jag uppehåller honom.
I den stora hallen på avsatsen.
Jack, jag var tvungen att börja med kloningen för att försörja min familj.
Det är jag som ska be dig om ursäkt. Tack, ska du ha.
Tack. Skynda er!
Lycka till!
Det var på tiden. Hon försökte fly, men nu är allt bra.
Bättre än någonsin.
Där är hon.
Nej, inte den.
Kom!
Jack. Vänta, Jack! I min väska rören.
- Rör er inte! -Skynda dig!
Jag är Jack Robinson och jag äger det här stället.
- Ni hittar min legitimation i fickan. -Det behövs inte. Jack...
...hör till familjen. - Gode gud, är det verkligen du, Jack?
- Hej, Siggy. -Vi trodde du var död.
Ge mig en kram. Jack...
Se till så männen kommer tillbaka till sina poster. Skynda, skynda...
Sätt fart. Vi känner oss mycket säkra. Tack, för er snabba insats.
Åh, Jack... Du ser hemsk ut, men det är det bästa jag sett på sju år.
- Det här är Siggy. -Vi har visst träffats.
Kvällen då Jack försvann.
- När hade du tänkt berätta det? -Berätta vad då?
Du får mig att känna mig som en bov.
Din far bad mig berätta det när du var mogen.
- Jag tyckte inte du var det. -Inte?
Du skulle ju ändå inte ha trott på mig.
Jo, Jack, din familjs förmögenhet beror på en gås.
Som dina förfäder dödade en jätte för.
Den lägger guldägg värda över 250000 dollar per dag.
Och förresten, din faster är 420 år gammal.
Jag har en ännu bättre historia.
Jag har precis ställts inför rätta i jättarnas land.
De sa att om inte jag kommer tillbaka med harpan och gåsen-
-då hugger de huvudet av mig!
Om du inte lämnar tillbaka gåsen och harpan...
Vet du vad, jag kan inte låta dig göra det.
Jag vet.
Någon högg ner bönstiälken och du tjänade mest på det...
...herr ordförande.
Jag trodde det svåraste skulle bli att skriva om ditt testamente-
-så jag fick ärva dig. Men ingen ifrågasatte det.
Du hade ju ingen familj och alla visste att du älskade mig, som en far.
Det gjorde iag. Siggv-
Jag vet, det är ofint, men vi är ju i ett casino.
Du har planerat det här. Därför gav du mig rådet att inte gifta mig.
Du ville inte att jag fick en arvinge. Svåra beslut formar män.
- De är på väg. -Skiut mig. Siggy.
- Jag är tvungen. -Du förlorar ändå gåsen.
- Vad menar du? -Förbannelsen.
Den har samma mål som du, men dör jag ger gåsen bara omeletter.
Även om det är sant, så har jag 20 miljarder i ägg.
Jag tog gärna mer, men det duger.
- Du är galen. -Nej, bara girig, väldigt girig.
Girighet skapar stora affärsmän, stora ledare, stora civilisationer-
-stora män...som jag! Jag är den störste jätten av alla!
Jättar?! Gör mig inte illa, låt mig vara i fred!
Var det där jag? Det var inte meningen.
Bara en dum reflex! Jag kan inte kontrollera det!
Jag har varit i armén!
Vad är det här för pistol!
- De använde elstavar... -Sch, sch...
Försök att knipa näbb i fyrahundra år. Man blir trött på att bara tänka.
Men jag kom på nâgra fina teorier om universums natur.
Ja, ja, heliga ögonblick och sånt.
Jack Robinson, från min värld vill jag framföra ett tack.
Harmonia, vill du spela för den nya dagen?
Kom igen, sötnos.
Det är det jag är till för.
Du kan följa med mig tillbaka.
Det är här jag hör hemma. Vår värld har en framtid igen.
Du kan bli lycklig här.
Jag kan inte, trots att jag vill det, men jag kan inte.
Jag hoppas du förstår varför.
Magog skulle låta dig stanna.
Om du ger dig av kan du aldrig återvända.
Han har svurit på att det inte blir nâgra fler resor.
Jag kan inte stanna.
Det är så mycket i historien som jag måste rätta till.
Jag förlorar en Jack till.
Den här gången är det den rätte.
För nâgra år sen tog vi fram en genetiskt modifierad ökenärtväxt.
Den kan växa och mogna på mindre än 50 mm regn per år.
Genom att tillämpa samma teknik på soja, säd, potatis och frukter-
-tror vi att vi kan besegra hungern runt om i världen.
- Vem ska betala för det? -Bolagets alla resurser satsas.
Robinson International omsätter ju 200 miljarder.
Just det.
Låt oss göra det omöjliga möjligt. Det bad Jack att jag skulle säga.
Tack.
STYRELSEURDFÖRANDE "JÄTTAR JAGAR MIG"
Förbannelsen har hävts.
Du är den första i familjen som hört och sett sanningen.
Och nu blir du inte den sista.
Willy, du har hjälpt mig se saker jag inte kunde föreställa mig.
Du har förändrat mitt liv. Tack.
Men jag vet inte var jag hör hemma.
Följ ditt hjärta, det visar vägen.
Gå ut och lev...
Lev, min vackra gosse. Min son...
Jag har inte sovit på fyrahundra år.
Romeo och Julia.
Jag gjorde bara det du bad mig om.
Du valde fel pojke.
Jag är bibliotekarie, ingen pojkvasker.
Jag vet att det är sent, men jag måste träffa honom. Det är viktigt.
Jack, de är levande.
Jack, skulle du kunna svika mig?
Stanna hos mig.
Jag ska mala dina ben till mjöl att baka med.
- Sâ sa den elaka jätten. -Måste jätten vara elak?
- Det är så historien är. -Tänk om jätten var snäll.
- Vad skulle Jack vara då? -Det ska väl du veta.
Då skulle det inte bli något, "så levde de lyckliga i alla sina där".
Vem säger att de inte kan leva lyckliga i alla sina där?
Jag vågar inte vända mig om och se att du inte är där.
Jag glömde säga en sak innan du gav dig av.
- Jag älskar dig. -Ja.
- Ja? -Det var det jag ville säga dig.
Tre månader! Jag höll på att bli galen.
Sex timmar. Magog gav mig de här för att jag skulle lämna honom i fred.
Han gav mig två extra om du skulle vilja följa med mig.
Om jag vill följa med dig?
- Ta min portfölj. Hur lång tid? -En vecka.
Sju år. Det är inte så dumt.
Hur många människor kan en sån där exploderande sak bära?
- En. -Tänk dig sju år.
Då kan det vara ett helt gäng av små Robinson.
0th de levde faktiskt lyckliga i alla sina dagar.
I den här tiden och i den där tiden.
Dm man tror på möjligheten av det omöjliga.
Översättning: Ulla Wickman www.sdi-media.com